U smiraj leta 2018. godine rodila se ideja o jednoj posebnoj vrsti komunikacije preko zida. Na zidu kuće na uglu ulica Đure Petrovića i JNA, osvanuo je jednog dana crtež. Crtež ko crtež! Ulični crtači su svakodnevica. No, ovo je umetnik nazvao svojim Teleportom. Na zidnoj slici Don Kihot, Španija i konekcija dva sveta. Kovin je direktno povezan sa Seviljom, Andaluzijom… Baš kao što se putem interneta putuje svuda po svetu, zahvaljujući ovom zidu u realu i umetniku, Kovin je dobio svoju direktnu vezu. I tako je to počelo. Jedna slika, prvo jedna stolica, pa dve, pa stočić. Prvo umetnik sam, pa prolaznik, pa neko sedne, popriča, a slike se smenjuju. Kovin putuje kroz vreme, epohe, stvarno i imaginarno putem svog teleporta kojim upravlja jedan čovek.
![](https://kovinskeinfo.rs/wp-content/uploads/2023/12/IMG-20210710-110650-1024x768.jpg)
Vladimir Komarica Miler počeo je te godine projekat kojim će, poput poruka sa društvenih mreža koje se ostavljaju na „zidu“ vlasnika profila, preneti poruke na zid svoje kuće, bukvalno. I počeo je simbolično, Don Kihotom i Španijom. Plemenitim ratnikom protiv nepravde, simbolom čestitosti, naivnosti i dobrote.
–Prva reakcija moje majke bila je: neko će ti to išvrljati! I drugi su isto reagovali, šta mi to treba, neko će mi to uništiti, namerno upropastiti. Pitali su još šta mi to predstavlja, ko je na slici i tako dalje. Hteo sam da prenesem svoju poruku i to me jedino interesovalo!- priča nam dizajner, umetnik, skromni momak Vlada Komarica.
![](https://kovinskeinfo.rs/wp-content/uploads/2023/12/IMG-20210710-110351-1024x768.jpg)
Kada je postavio prvu sliku, Vlada je izneo stolicu, sedeo pored, crtao, a onda su ljudi počeli da zastajkuju. Počeli su da pričaju. I tako je teleport postao mesto gde se, kao pred fotografskim aparatom u nekom studiju, ređaju lica i ljudi i neko ispituje Vladu, a neko samo priča svoju priču.
–Prvi je na stolicu seo Siniša Dumitru. To je bila priča! Lepo sam se ispričao i sa Lukom Tabaševićem. Profesorka Mila Ladolež i ja pričali smo o književnosti i vezi sa likovima sa teleporta. A bio je jedan momak, dolazio je za vreme svoje pauze na poslu,, sedne, postavi zanimljiva pitanja i ode. I tako danima. Mnogo je ljudi prošlo i selo, – kaže Miler, koji je svakom od njih ukazao poštovanje i strpljivo objašnjavao svoje zamisli. Naravno, bilo je i kritika. Nekome se nisu dopadali likovi, kao Bil Gejts u vreme Korone. Ili Tito sa kojim još neki imaju neraščišćena posla. Vlada je sve to ignorisao, čak i one koji su uništili Titov lik na crtežu.
![](https://kovinskeinfo.rs/wp-content/uploads/2023/12/IMG-20210710-110054-1024x768.jpg)
A ko je, u stvari, Vladimir Komarica Miler?
Umetnik koji je čekao do tridesetih da se posveti svom unutrašnjem izazovu.
–Radio sam u mlinu, tako sam i dobio nadimak Miler, kao izvedeno od mlinar. Drugovi su počeli da se šale samnom i tako sam kasnije to ime zadržao. A svi misle da je neko porodično poreklo. Onda je mlin prodat, ja sam upisao Višu školu za dizajn sa 33 godine, imao sam slobodnog vremena i to završio, pa opet radio na gradilištima, silosima, uporedo s tim i crtao, – priča kao nešto najprirodnije naš umetnik.
![](https://kovinskeinfo.rs/wp-content/uploads/2023/12/IMG-20210710-110513-768x1024.jpg)
Svoje javno prikazivanje pred publikom u Kovinu Miler je imao u tadašnjem kafiću Mašina, gde su bili izloženi njegovi crteži, a između ostalih i deset crteža nekadašnjeg Kovina. Onako kako ga je on zapamtio. Naizgled, detinje naivno i često povezujući različite epohe i mesta. Ali to su crteži u kojima se Kovinci prepoznaju.
Vladimir o svojim počecima i inspiracijama govori kroz prizmu sedamdesetih i doba masovne umetnosti, kiča i šunda koji je preplavio svaku kuću. Ne samo kod nas, nego uopšte. Jedan svetski trend sa slikama uplakane dece, gondolama i pejzažima irealne prirode. Kod nas još i obavezna Kosovka devojka, koja je bila „must have“ u svakoj kući onog doba. Autori moderne i mas umetnosti inspirisali su ga i u njegovim radovima. Da li je konceptulni umetnik? Ne u onom smislu u kome mi, kad to kažemo, mislimo odmah na Marinu Abramović.
Vladimir je svoj. U poimanju stvarnosti, likova, konekcija. Potpuno svoj. Da se to mnogima dopada govore njegovi teleporti, koji su inspirisali mlade ljude da se organizuju i iz Novog Sada dođu i „dorade“ mu to, organizujući čak i čitavi performans. Tako on deluje na ljude.
![](https://kovinskeinfo.rs/wp-content/uploads/2023/12/IMG-20210710-111545-768x1024.jpg)
I sada ima anonimne posetioce na teleportu. Ostave mu poruku, zagonetku, on istražuje i komunicira svojim jezikom. I sada on igra partiju x-ox na svom teleportu, i sada još istražuje ko su ti anonimni ljudi koje je privukao kroz svoju „vremensku kapiju“ i koji govore jezik koji samo retki mogu da razumeju.
Vlada je nas počastvovao svojim crtežima Kovina i oni će ostati ovde na portalu kao obeležje, kao naš zaštitni znak, kao svedok vremena. No, Vlada komunicira i preko svog „zida“ na mrežama. Piše, uz fotografije, iskreno tople reči. Ne uvek svetle, ali slikovite. ON ja nadasve skroman, kao da je nesvestan svog talenta i posebnosti. Mi ovu priču o Vladimiru namerno nećemo proširivati, niti dovršavati, jer hoćemo da ostane nešto za dogodine. A on?
On „jedva čeka da ova godina prođe“, napisao je na svom FB profilu!
Želimo mu lepšu, uspešniju i bolju ovu koja dolazi?
Čast nam je da baš s njim zatvorimo 2023. godinu.
![](https://kovinskeinfo.rs/wp-content/uploads/2023/12/415786875-10232015621796322-7938882337326742117-n-768x1024.jpg)